‫בפרקים הקודמים...‬
‫הרוצח התקשר לתוכנית שלך ואמר שסרינה‬ ‫בידיו. למחרת, בבלאק פיין קוב...‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫כדי שהאחד יחיה, השני מוכרח למות.‬
‫אמא בדרך, מלאכית קטנה.‬
‫חזרתי שמונה ימים אחורה.‬ ‫זו באמת את?!‬
‫לפעמים אתה כאילו ישן,‬ ‫עד שמשהו מעיר אותך.‬
‫מי היה אחראי למותה של סוזנה לדברי אחיך?‬
‫אני הרגתי אותה!‬
‫הם יהרגו את אבא שלי?‬ ‫-לא! לעולם לא אתן להם לפגוע בילד שלי.‬
‫בעוד שבעה ימים,‬ ‫האיש שרוצח נשים ברחבי העיר‬
‫ינסה לעשות זאת לילדה הקטנה שלי.‬ ‫אני זקוקה לעזרתך כדי לתפוס אותו.‬
‫הצלנו אותה.‬
‫אני מזעיקה את המשטרה!‬
‫אדוני השוטר!‬
‫אנא ממך, אני זקוקה לעזרתך!‬
‫הוא ינסה להרוג אותי, אתה חייב לעזור לי!‬
‫מה...? מי אתה?‬
‫- הודעה חדשה ממספר לא מזוהה -‬
‫- אל תתקשר לנייד שלי יותר.‬ ‫ההתעקשות שלך לא עוזרת -‬
‫- שיחה נכנסת מלורה -‬
‫איפה את?‬
‫אפשר לדבר על זה כשאחזור הביתה?‬ ‫סרינה בסדר?‬
‫מה קורה לעזאזל, לורה?‬ ‫-פשוט תענה לי. מה שלום סרינה?‬
‫שיקרת לי. אמרת שאת הולכת לתחנה!‬
‫אבאל'ה, אני לא מצליחה להירדם.‬
‫היי, מה קורה? מה מפריע לך?‬
‫העיניים שלי פשוט מסרבות להיעצם.‬
‫מה זה?‬
‫אה, זה סתם איזה משהו ישן‬ ‫שאני תורם לצדקה.‬
‫נדבר בהמשך.‬
‫את יודעת מה? אני אשיר לך שיר!‬
‫לא, אבא, רק לא זה!‬ ‫-ועוד איך שכן,‬
‫זה יהיה נורא כל כך עד שתירדמי‬ ‫רק כדי שלא תצטרכי לשמוע אותי יותר.‬
‫את עוד תברחי!‬
‫אז מישהו אחר מגיע לסביבה לגמרי במקרה,‬
‫נתקל בפיונה ודוקר אותה 20 פעם?‬
‫תראה, ברור שהוא הרוצח, זו לא השאלה.‬
‫השאלה היא איך נתפוס אותו‬ ‫ואיך נוכיח את אשמתו, ואתה לא עוזר.‬
‫שלא נדבר על זה שתקפתם את אחד מאנשיי!‬ ‫אבל נניח לזה כרגע.‬
‫אז אתם מוזמנים לספר לנו‬ ‫איך ידעתם את מה שידעתם,‬
‫או שאעצור אתכם בגין שיבוש הליכי חקירה.‬
‫בפרק מס' אחת,‬ ‫סעיף 2-בי בחוקת קליפורניה‬
‫יש מלא מידע על התקשורת ועל חסינות.‬
‫את רוצה שאמצא לך את הציטוט המדויק?‬ ‫-אם הוא ירצח בחורה נוספת‬
‫וידוע לכם משהו שעשוי היה לעזור לה,‬ ‫תשכחו משיבוש הליכי חקירה.‬
‫אני אתבע לכם את הצורה‬ ‫על שותפות לדבר עבירה.‬
‫אחרייך. קדימה, בואי נלך.‬
‫למה שלא ננסה לומר את האמת?‬
‫כי אני לא אוכל לעזור לסרינה‬ ‫מבי"ח פסיכיאטרי.‬
‫אז את מי הוא ירצח הלילה?‬ ‫-איש לא דרש את הגופה. היא לא זוהתה.‬
‫הם מצאו את הגופה בפח אשפה במחוז המסחר.‬
‫אולי הצלחנו להרתיע אותו.‬ ‫-אני ממש בספק.‬
‫היא חובשת פאה כחולה‬ ‫ולובשת ז'קט צמרירי קצר שמגיע לה עד לכאן.‬
‫הם מצאו מפית בכיס שלה.‬
‫בלי שם, בלי מספר.‬ ‫רק ציור של כלב תלת-ראשי.‬
‫קרברוס, כלב השמירה של השאול.‬
‫אתה בקיא במיתולוגיה.‬ ‫-אני בקיא בענייני השאול.‬
‫אולי מדובר במועדון גברים שהיא עבדה בו.‬ ‫-השוטרים מעולם לא איתרו אותו.‬
‫סוג האנשים שהולך למועדונים כאלו‬ ‫לא נוהג לדבר עם השוטרים בד"כ.‬
‫כן, אבל הם מדברים איתך.‬
‫הם מדברים עם אנשים שמדברים איתי.‬ ‫-יופי.‬
‫אוי, לא! מי עשה את זה?!‬ ‫אלוהים אדירים, איזה טירוף!‬
‫את זוכרת את שעת המוות?‬ ‫-לא.‬
‫בפעם הבאה שאחזור בזמן,‬ ‫אקפיד לרשום הערות מפורטות יותר.‬
‫אז מה התוכנית?‬
‫תתקשר אליי כשתמצא את הכלב התלת-ראשי.‬ ‫ניסע לשם ונחכה.‬
‫מה?‬
‫התרשמתי מאוד כשדקרת אותו עם העט.‬ ‫-זה לא הועיל במיוחד.‬
‫בפעם הראשונה מצאו אותה בפח אשפה. בפעם‬ ‫השנייה, בסמטה. את הפכת את יוצרות הגורל.‬
‫אז הפעם סרינה תטבע באגם ולא במפרץ?‬
‫גברת פרייס היקרה, אני כותבת לך כאם אל אם.‬
‫רובי סיפרה לי שאת עובדת בחדשות.‬
‫אנא ממך, הזכירי בתוכניתך את דני שלי.‬
‫הוא חף מפשע.‬
‫הכתבות במעטפה יוכיחו לך שאנשים הסובלים‬ ‫מהתסמונת ממנה סובל בני לא נוטים לאלימות.‬
‫חשבי איך היית מרגישה אילו בתך הקטנה‬ ‫עמדה למות. בבקשה ממך, פתחי את לבך.‬
‫שלך, גרייס ג'קסון.‬
‫- גב' פרייס, נא לקרוא -‬
‫בעיר הזו יש יותר מועדונים לא רשומים‬ ‫מגברים שמורחים קרם לחות.‬
‫אם מישהו יכול למצוא מחט‬ ‫בערימת השחת הזו...‬
‫כמה שאני אוהבת לחזור‬ ‫לביצה שממנה חילצת אותי.‬
‫את חוששת מאויבים ותיקים?‬ ‫-גרוע יותר, מחברים ותיקים.‬
‫לאן אתה הולך‬ ‫בזמן שאני צדה כלבים תלת-ראשיים?‬
‫אני הולך לוודא שההזדמנות השנייה שקיבלתי‬ ‫לא תרד לטמיון.‬
‫לא שיקרתי לך.‬
‫יצאתי לשטח בעקבות רמז לגבי סיפור הרוצח.‬
‫נהיה מאוחר והמצב התחרפן לגמרי.‬
‫אחרי שצפיתי בך בימים האחרונים, אני מבין‬ ‫היטב מה פירוש "להתחרפן". אני דואג.‬
‫מתי היית אצל המטפלת שלך לאחרונה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫לפני זמן רב מדי.‬
‫תבטיחי לי שתלכי להיפגש איתה?‬ ‫-אני מבטיחה. כרגע אני בעיקר צריכה לנוח.‬
‫אני אשאר בבית היום‬ ‫ואתכרבל עם סרינה במיטה.‬
‫באמת?‬ ‫-נכון מאוד, מלאכית קטנה.‬
‫אנחנו יכולות להתכרבל לנו‬ ‫ולהתעדכן בשלומו של הכובען המטורף.‬
‫את נשארת בבית ולא הולכת לעבודה‬ ‫כדי לקרוא איתי?‬
‫עד שאצטרך לצאת בהמשך‬ ‫כדי לעבוד על הסיפור שלי.‬
‫את בטוחה שאת מרגישה טוב?‬
‫שלום, רובי!‬ ‫-דוד ניקו.‬
‫למה באת לבית הספר שלי?‬ ‫-התגעגעתי אלייך.‬
‫מה קרה, מתוקה?‬
‫אסור לי להיפגש עם חברה שלי‬ ‫ואני דואגת לאבא שלי.‬
‫כן, גם אני.‬
‫אם הייתי אלזה,‬ ‫הייתי יוצרת סופת שלג בכל הכלא‬
‫והייתי הופכת את כל הסוהרים לאנשי שלג‬
‫ואבא שלי ואני היינו מחליקים החוצה על הקרח‬
‫והייתי לוקחת אותו איתי לארמון שלי,‬ ‫שבו איש לא היה מוצא אותנו לעולם.‬
‫אבל אני לא אלזה. אני סתם אני,‬
‫ואני סובלת מתסמונת מחיקה 16-פי-2,11‬ ‫שרק גורמת לי למעוד כל הזמן.‬
‫טוב, זה היה הצלצול השני.‬ ‫כולם להיכנס פנימה!‬
‫זה היה מהיר. נתראה בקרוב, טוב?‬
‫דוד שלי, ניקו, בא לבקר אותי, מר דבריי.‬
‫הוא התגעגע אליי ולכן הוא בא לראות אותי.‬ ‫-איזה יופי, רובי.‬
‫נעים מאוד, דוד ניקו.‬ ‫-העונג כולו שלי.‬
‫קדימה, בואי ניכנס.‬
‫להתראות, אלזה.‬
‫הוא חנק את סוזנה עם הצעיף שלה‬ ‫לפני שהוא דקר אותה.‬
‫מצאנו סיבי משי צהוב על הצוואר שלה.‬
‫וגם הדנ"א של בני נמצא על הצעיף?‬ ‫כמו שאמרתם שמצאתם על הסכין?‬
‫אנחנו לא יודעים. הצעיף איננו.‬ ‫-איזו הפתעה.‬
‫גברת ג'קסון...‬
‫אם תמצאו את הצעיף הזה,‬ ‫תמצאו את הרוצח האמיתי!‬
‫אתם, השוטרים, מוצאים את כל הזמן שבעולם‬ ‫כדי להפחיד אותו עד כדי כך שיודה ברצח,‬
‫אבל כשמדובר בכלי הרצח?‬ ‫"צר לנו, גברתי, הוא איננו".‬
‫סרינה! ארוחת הצהריים מוכנה.‬
‫אוי!‬
‫תשגיחי עליהם לרגע, אני כבר חוזר, טוב?‬
‫המלאכית הקטנה שלי‬ ‫בדרכה לארץ החלומות‬
‫המלאכית הקטנה שלי כמעט נרדמה‬
‫המלאכית הקטנה שלי בדרכה לארץ החלומות‬
‫אז הסו, השקיטו, היא ישנה‬
‫נו, מצאת?‬ ‫-ג'ני תותחית-על,‬
‫המפית היא מ"כלבי הציד של השאול",‬
‫מועדון במחוז המסחר שבו האבודים עושים‬ ‫את הלא ייאמן עם אלו שאין לנקוב בשמם.‬
‫נשמע כמו מקום שמתאים לך.‬
‫היי, לרוצחים יש מין קטע כזה,‬ ‫הם רוצחים אנשים.‬
‫ו...?‬ ‫-נכון שאת ממש רוצה שסרינה תישאר בחיים?‬
‫אז סרינה רוצה שאת תישארי בחיים‬ ‫אפילו יותר. תני לי ללכת לבד.‬
‫אין מצב. כמו שמרג'ורי אמרה,‬ ‫"כדי שהאחד יחיה, השני מוכרח למות".‬
‫ניפגש בעוד עשר דקות.‬
‫- גב' פרייס, נא לקרוא! -‬
‫היי. היא נרדמה רק עכשיו,‬
‫אז העונש על רעשים רמים‬ ‫הוא תור לגיליוטינה.‬
‫כן.‬
‫מה זה?‬ ‫-סתם איזה אזרח עקשן.‬
‫אני צריכה ללכת לעבודה,‬ ‫אנחנו עורכות מחקר על קורבן מספר שש.‬
‫מספר שש?! מתי התרחש הרצח הנוסף?‬
‫סליחה, מספר חמש. אני פשוט...‬
‫הסיפור הזה, אני כל הזמן חושבת על הרוצח.‬
‫אתה נראה טוב.‬ ‫-את יפהפייה.‬
‫הלוואי שיכולתי להישאר.‬ ‫-כן, הלוואי.‬
‫תשמרי על עצמך.‬ ‫-אשתדל.‬
‫שלום, יחידת הבת.‬
‫שלום, יחידת האב.‬
‫צר לי להעיר אותך, אבל נראה שאני כן צריך‬ ‫את הצעיף הצהוב אחרי הכול‬
‫ואני תוהה אם ראית אותו לאחרונה.‬
‫כן!‬ ‫-באמת?‬
‫רציתי לשחק איתו‬
‫אבל היו עליו כתמים מגעילים בכל מקום,‬ ‫אז שטפתי אותו ועכשיו הוא נקי לגמרי.‬
‫באמת?‬
‫טוב, בואי נחזור למיטה, בסדר?‬
‫הנה, ככה.‬
‫אוהב אותך.‬
‫הנה, למקרה שאיבדת את מכשיר האיתור שלך.‬ ‫-מה הטווח שלו?‬
‫עולמי, פחות או יותר.‬ ‫טוב, ברוכה הבאה ל"כלבי הציד של השאול".‬
‫שריפה? אלוהים אדירים,‬ ‫היא עלולה להיות שם בפנים.‬
‫היי, רק רגע! חכי רגע!‬
‫את לא יכולה לרוץ לתוך השריפה!‬
‫- יציאה -‬
‫תעזרו לי, בבקשה!‬
‫בבקשה, תעזרו לי!‬
‫- יציאת חירום בלבד, מחוברת לאזעקה -‬
‫מי את? למה אנחנו כאן?‬ ‫-כי את בסכנה.‬
‫מה את עושה? אנחנו חייבות להסתלק מכאן!‬
‫אין שום שריפה, רק עשן.‬ ‫-הוא עשה זאת כדי למנוע מאיתנו לעצור אותו.‬
‫על מה אתם מדברים? מי אתם?!‬
‫אנחנו מהמשטרה.‬
‫יש לנו מידע שלפיו‬ ‫מישהו מתכנן לפגוע בך הערב.‬
‫קבעת פגישה עם גבר כאן?‬
‫תוכיחו לי שאתם מהמשטרה.‬
‫או שפשוט תסמכי עלינו.‬ ‫-או שתככבי בחדשות כמו חמש האחרות.‬
‫את אמורה להיפגש כאן עם מישהו הערב?‬
‫כן, אבל אני לא יודעת עם מי. איזה בחור‬ ‫התקשר אליי ושאל אם אהיה כאן הערב.‬
‫איך הוא השיג את המספר שלך?‬ ‫-כשמישהו רוצה, זו לא בעיה להשיג אותו.‬
‫זה המספר שלו.‬ ‫-תדליקי את הרמקול.‬
‫הלו?‬ ‫-שלום, מימי. סליחה שהתעכבתי.‬
‫אולי תפגשי אותי ב"היי ונוס" בעוד חצי שעה?‬
‫כן!‬
‫בטח. נתראה שם.‬
‫ומה עכשיו?‬
‫הוא רוצה לפגוש אותה בהיי ונוס,‬ ‫אז היא תהיה שם.‬
‫אז מה, פשוט תשתמשי בה בתור פיתיון?‬
‫לא.‬
‫אנחנו לא עושים זאת לבד.‬
‫מה קורה?‬ ‫-יש לך רגע לתפוס איזה רוצח?‬
‫מצטער, תפוס.‬
‫וואו. כדאי שנזמין גיבוי.‬ ‫-אני יכולה להסתדר בכוחות עצמי.‬
‫לך אני לא דואג בכלל. בואי נלך לתפוס אותו.‬
‫אתם מטורפים לגמרי.‬ ‫-כן, נכון, אבל לפחות יש לנו תוכנית.‬
‫שאני לא מוכנה לאשר עד שתספרו לי‬ ‫מה אתם יודעים ואיך אתם יודעים זאת.‬
‫בסדר. חייתי בציר זמן מקביל‬ ‫שבו הבת שלי הוטבעה‬
‫על ידי אותו אדם שרוצח את הנשים הללו.‬ ‫המצב היה נוראי עד כדי כך שבסוף התאבדתי.‬
‫במקום למות, הבחור הזה משה אותי מהמים‬ ‫והתעוררתי שבוע לפני שאיבדתי את בתי.‬
‫ככה אני יודעת את מה שאני יודעת, כי...‬
‫כי ביקרנו בעתיד. לכן חברנו זה לזו,‬
‫כי אנשים שנקלעים לרצף מרחב-זמן‬ ‫חייבים לדבוק זה בזו, את מבינה?‬
‫יש לי כל כך הרבה סיבות‬ ‫לעצור את שניכם כרגע.‬
‫אבל קודם בואי נעצור את הבחור‬ ‫כשיגיע להיי ונוס.‬
‫טוב, אתם כבר הצלחתם לשים את ידיכם‬ ‫על הרוצח אמש‬
‫וזה הרבה יותר ממה שאנחנו‬ ‫הצלחנו לעשות בינתיים.‬
‫תודה לך.‬
‫אנחנו נהיה במרחק‬ ‫של שלושה מטרים מכם בכל רגע נתון.‬
‫בסדר.‬
‫בואי. אני אבקש מאחד השוטרים‬ ‫להסיע אותך הביתה.‬
‫אני רוצה שאתה תסיע את מימי הביתה.‬
‫אני בטוח שלמפקדת יש כמה וכמה שוטרים‬ ‫שיכולים לעמוד במשימה.‬
‫אני בוטחת רק בך. בבקשה.‬
‫לא נוכל לשנות שום דבר‬ ‫אם היא לא תישאר בחיים.‬
‫תיזהרי.‬ ‫-גם אתה.‬
‫איזו סיבה יש לרוצח‬ ‫להוסיף אותך לרשימה שלו?‬
‫אולי הוא הפיה הטובה שלי‬ ‫שמגשימה לי משאלה?‬
‫בחייך, אל תדברי ככה.‬
‫אל דאגה, בינתיים אין לי אומץ.‬ ‫תן לי שנתיים,‬
‫עד אז הוא יהיה מבוגר מספיק‬ ‫כדי לבוא לחפש אותי.‬
‫עדיף שלא אהיה בסביבה.‬
‫כך הוא יוכל להמשיך בחייו‬ ‫במחשבה שהייתי איזו תלמידת קולג' ענייה‬
‫שרצתה שיהיו לו חיים טובים יותר,‬
‫ולא איזו בליינית פרועה‬ ‫שלא היה לה האומץ לגדל אותו.‬
‫16?‬ ‫-בקרוב, כן.‬
‫כן. יש לי אחיינית שתהיה בת 14 בקרוב.‬
‫היא אוהבת סוודרים?‬ ‫-כן.‬
‫יש איזה משהו טיפשי שאני נוהגת לעשות‬ ‫מדי שנה ביום ההולדת שלו.‬
‫תראו את זה!‬ ‫-זה הסוודר של השנה הזו,‬
‫אני לא יודעת, חושב שהאחיינית שלך תרצה‬ ‫ללבוש אותו? אני תורמת אותם בדרך כלל.‬
‫סרגת אותו בעצמך?‬ ‫-זה הדבר היחיד שלמדתי מאמי.‬
‫זה, ואיך להניח לגבר להצית לך את הסיגריה.‬ ‫קח אותו, בבקשה.‬
‫הוא מקסים. תודה רבה לך.‬
‫חסמת מישהו עם הרכב שלך?‬ ‫נראה לי שגוררים לך אותו.‬
‫אוי!‬
‫היי, חכו רגע! אני יורד עכשיו!‬ ‫רק חכו שנייה!‬
‫חכה רגע! זה המפתח מלמטה,‬ ‫כדי שתוכל לחזור פנימה. קח אותו.‬
‫תנעלי את הדלת.‬ ‫-טוב.‬
‫את מחכה הרבה זמן?‬ ‫-לא.‬
‫את בדיוק הבחורה שאני מחפש.‬
‫משטרה! תשכב על הרצפה!‬ ‫-אז היא זונה, מה הסיפור?!‬
‫אין פצעי דקירה. זה לא הוא.‬
‫מימי?‬
‫- לורה -‬ ‫- מרקט 2225, תתקשרי למוקד החירום -‬
‫מימי?!‬
‫נעים מאוד, דוד ניקו.‬
‫מה הקשר לרובי?!‬ ‫-הכול ולא כלום.‬
‫אם יכלאו אותי,‬ ‫מי יהיה הגבר בחייה של רובי, אתה?‬
‫הישארי כאן.‬
‫איבדת אותו?‬ ‫-כן, אבל לפחות את ואני מתאחדים מחדש.‬
‫כן, החיים אכן נהיו משמימים בלעדיך.‬ ‫זה היה נפלא.‬
‫אתה המורה מבית הספר של רובי?‬
‫למה את עוקבת אחריי?‬ ‫איך את תמיד יודעת איפה אני עתיד להיות?‬
‫היי! תעזרי לי לצאת!‬
‫אני תקוע! תוציאי אותי!‬ ‫אני תקוע, תוציאי אותי מכאן!‬
‫אני תקוע, תוציאי אותי!‬
‫אני מריח ריח של גז, תוציאי אותי מכאן!‬ ‫נותרה לי עוד עבודה רבה, בבקשה ממך!‬
‫לא תוכלי לנצח עד שהמחיר ישולם.‬ ‫כדי שהאחד יחיה, השני מוכרח למות.‬
‫לא! בבקשה ממך, לא!‬
‫עשיתי זאת למען הילדים! תוציאי אותי מכאן!‬
‫מהר! לא! תוציאי אותי מכאן!‬
‫אל תהרגי אותי! בבקשה! תני לי לצאת!‬
‫לא!‬
‫לא! הוא חייב למות! לא!‬ ‫-זו לא הדרך!‬
‫הוא חייב למות! לא!‬
‫תוציא אותי מכאן!‬
‫הרגליים שלי!‬
‫לא, יש לו רובה!‬
‫איך יכולת להניח לו לחיות?‬ ‫כל הנשים שהוא רצח... וסרינה.‬
‫המושל מאמין בעונש מוות.‬ ‫את מאמינה ב"עשי זאת בעצמך".‬
‫סיכנת את חייך למען רוצח.‬
‫מה הקשר לרובי? ולמה סרינה?‬
‫אם הוא ימות,‬ ‫התשובות לשאלות האלו יירדו איתו לקבר.‬
‫יש לנו מזל היום, מימי בחיים.‬ ‫היא בתרדמת, אבל היא תשרוד.‬
‫הוא לא הרג אותה?‬
‫הוא ניסה בכל הכוח, אבל לא.‬ ‫אם היא תצביע עליו בתור האשם, הוא...‬
‫שמעת? אין לו דרך לצאת מהברוך הזה.‬
‫הוא לא יכול לפגוע בסרינה.‬
‫יודע איך בעלי הפך לתובע המחוזי?‬
‫הוא אף פעם לא האמין שאין דרך לצאת מהברוך.‬
‫למה אני במעצר בכלל? היא זו שתקפה אותי!‬
‫מישהו בדק את הפצע הזה?‬
‫החובשים רצו לחבוש אותו, אבל אמרתי‬ ‫להם שבחורות מתות על הצלקות שלי.‬
‫כן, אין דבר סקסי יותר מאשר זיהום מוגלתי.‬
‫יש בפנים שברי זכוכיות ואלוהים יודע מה עוד.‬
‫בזהירות.‬ ‫-פשוט שב בשקט.‬
‫את נשמעת כמו אמא שלי.‬ ‫-כן, טוב, כל אם היא בעצם אמא של כולם.‬
‫אאוץ'.‬
‫סרינה ממש שיחקה אותה כשהיא זכתה בך.‬
‫מימי השאול העמוקים‬ ‫שדרכם נאלצת לדשדש למענה...‬
‫אמא שלך היתה עושה את אותו הדבר למענך.‬ ‫-כן, אילו הייתי אחי.‬
‫איפה סרינה?‬
‫ביקשתי מבארי לבוא.‬
‫המפקדת סרנו, נכון?‬ ‫-נכון. שלום, מר פרייס.‬
‫האם האדם שעצרתם‬ ‫הוא אכן הרוצח שרצח את חמש הנשים?‬
‫אכן, ללא צל של ספק.‬ ‫-יופי.‬
‫אילולא אשתך, בחיים לא היינו תופסים אותו.‬ ‫-אתם צריכים עוד משהו מגברת פרייס?‬
‫לא, היא כבר מסרה הצהרה, רק שתחתום.‬
‫בסדר גמור. אני אקח אותה הביתה‬ ‫ואתקשר אלייך לאחר מכן.‬
‫נעביר את האישומים לשופט וסקז‬ ‫עוד לפני הקפה של הבוקר.‬
‫אל תדליפו לתקשורת שום דבר עד אז, טוב?‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב, את מוכנה?‬ ‫-כן.‬
‫יופי.‬ ‫-תודה לך.‬
‫בגללי אח שלו נמצא באגף הנידונים למוות!‬
‫אני יודעת.‬ ‫-אז מה הוא רוצה ממך?‬
‫כלום! הוא רק עזר לי‬ ‫עם הסיפור בתור חוקר פרטי.‬
‫צירוף מקרים ותו לא.‬
‫צירוף מקרים, יומיים לאחר שאמו‬ ‫ארבה לי במשרד שלי?‬
‫טוב, בסדר, בואי נתקדם. איזה מין סיפור דורש‬ ‫ממך להתלבש כמו זונה בשווי עשרה דולרים‬
‫ולהעלות חשודים באש באמצע הלילה?‬
‫היתה לנו הזדמנות לתפוס אותו והצלחנו.‬
‫"לנו"?‬ ‫-כן, לי ולמשטרה.‬
‫ולניקו ג'קסון.‬ ‫-ישנתי שעה אחת הלילה...‬
‫ששש, אני דואג לך. אני רק מנסה להבין.‬
‫את יודעת שאני גאה בך‬ ‫על שעזרת לתפוס אותו.‬
‫רק תוודא שהוא יישאר בידיכם.‬
‫שום דבר? אין לך שום דבר לומר לי?‬
‫אמנם זכותו של הלקוח שלך לשתוק, אבל אתה‬ ‫יודע איך שתיקה מתפרשת על ידי המושבעים.‬
‫אני לא יכול לאלץ את הלקוח שלי לדבר,‬ ‫אבל אני יכול לדבר‬
‫ואני יכול לומר לך שהלקוח שלי הותקף‬ ‫שני לילות ברצף על ידי אותה אישה.‬
‫הוא חטף אותה.‬
‫כן, אני מבין שכך היא טוענת, אבל הטענה הזו‬ ‫נתמכת אך ורק על ידי ההצהרה שלה עצמה,‬
‫ומשום מה את בכל זאת מקווה‬ ‫להאשים את מרשי בחמישה מקרי רצח.‬
‫יש לך שאלות נוספות, גברתי המפקדת?‬
‫כמה זמן תיעדרי?‬
‫עד שאדע שסרינה החלימה לגמרי‬ ‫מהאלרגיות שלה.‬
‫תגידי לדודה מארה‬ ‫שאני שולחת לה חיבוק גדול ונשיקה.‬
‫תגידי לה ששמעתי אותה‬ ‫ושאני שולחת לה את אותו הדבר בחזרה.‬
‫תחזרי ברגע שתוכלי, טוב?‬ ‫-כן. חיבוק גם ממני.‬
‫אנחנו מוכנות, מלאכית קטנה.‬ ‫את, אני וכל מה שרק יתחשק לנו לעשות.‬
‫אבל היום אני דווקא רוצה ללכת לבית הספר.‬
‫יש לנו שיעור אמנות היום‬ ‫ועוד לא סיימתי את הדיורמה שלי!‬
‫אפשר להכין דיורמה משלנו.‬
‫היי. הכול סודר עם וסקז, ברגע שאנחנו...‬
‫מה קרה?‬ ‫-אני בדרך.‬
‫הוא ברח?‬ ‫-המצב לא עד כדי כך גרוע, אבל כמעט.‬
‫כן?‬ ‫-אתה לא תאהב את מה שיש לי לומר.‬
‫ברור. אני לא אוהב שום דבר‬ ‫לפני 11:00 בבוקר.‬
‫אף לא כרומוזום אחד מהדנ"א של דבריי‬ ‫נמצא בדירה של מימי.‬
‫מה?‬
‫את אמרת, ואני מצטט, "ללא צל של ספק".‬
‫הסתמכתי על המידע שהיה ברשותנו בזמנו.‬
‫ועכשיו אני צריך להופיע בפני שופט בכיר‬ ‫ולהגיד לו, "כן, כבודו,‬
‫"אין ראיות מוחשיות שקושרות את החשוד‬ ‫שתבעתי לפשע הזה או למקרי הרצח האחרים".‬
‫ומה עם הבגדים שלו?‬ ‫-כלום.‬
‫נו, בחייך. הדם שלה היה על הז'קט שלו.‬ ‫הוא היה ירוק, עם רוכסן...‬
‫מה הוא לבש כשעצרת אותו?‬ ‫-חולצה כחולה כהה.‬
‫הוא הוריד את הז'קט שלו בזמן שברח.‬ ‫-סרקנו את כל האזור שבין דירתה של מימי‬
‫לבין המקום שבו הוא נכנס לרכב בשביל הסכין.‬ ‫לא היינו מפספסים ז'קט מגואל בדם.‬
‫הוא עשוי היה לזרוק אותו לתוך רכב.‬ ‫בדקתם את כל הרכבים?‬
‫אני לא יכול לבנות תיק על "עשוי היה".‬ ‫-אבל אתה יכול לבנות אותו על עדים.‬
‫עדים?‬ ‫-כן.‬
‫אה, כן, נכון. אחת מהם בתרדמת,‬
‫השנייה הודתה שתקפה את החשוד פעמיים‬
‫ואחד פוטר מהמשטרה‬ ‫בשל הכאה אכזרית של אזרח.‬
‫או שמישהו מכם ימצא את הז'קט הירוק‬ ‫הספוג בדנ"א של הקורבן הערב,‬
‫או שאבטל את השימוע.‬
‫טום, מוכרחה להיות‬ ‫דרך אחרת להעמיד אותו לדין.‬
‫להעמיד אותו לדין?‬ ‫-כן.‬
‫ברגע שאני אבטל את השימוע בשל חוסר ראיות,‬ ‫אני לא אוכל להחזיק בו עוד.‬
‫הוא אוסף מזכרות.‬
‫הצוות שלנו פירק את הדירה שלו לחתיכות.‬
‫אילו הטבעת היתה בה, הם היו מוצאים אותה.‬
‫הצוות לא מסוגל למצוא את חור התחת של עצמו,‬ ‫גם לא עם ג'י-פי-אס וכלבי גישוש.‬
‫בחייך, אחי.‬
‫אני בסך הכול צריך את הקוד למנעול‬ ‫שעל דירתו של האסקל.‬
‫צר לי להזכיר לך, אבל אתה כבר לא שוטר. כל‬ ‫דבר שתמצא יפר את תנאי שרשרת המשמורת.‬
‫כל דבר שאמצא יחזור מיד למקומו‬
‫ואז תתקוף אותך תחושת בטן חזקה,‬ ‫תיכנס לדירה בצורה רשמית וחוקית,‬
‫תמצא את מה שצריך למצוא‬
‫ותזכה בכבוד ובתהילה שאתה כה ראוי להם.‬
‫אם יתפסו אתכם מתעסקים עם הראיות,‬ ‫הוא ישוחרר ואתם תועמדו לדין.‬
‫תן לי את הקוד.‬
‫המנעול ללא פגע, גברתי.‬ ‫את בטוחה שהרעש הגיע מכאן?‬
‫תאמין לי, אדוני השוטר, הקירות בבניין הזה?‬ ‫אני יודעת אילו נעליים הם נעלו.‬
‫נשמע די שקט כאן.‬
‫הם שקטים עכשיו כי הם יודעים שאנחנו כאן.‬
‫אם מישהו אכן היה כאן,‬ ‫הוא כנראה חמק החוצה בינתיים.‬
‫כאן שוטר 249, סיימנו לסייר, השטח נקי.‬
‫מצאתי את אלו בחדר האמבטיה.‬ ‫-פשוט היתה לך תחושה?‬
‫כן, מין תחושת בטן.‬ ‫-מה זה, מונח מקצועי?‬
‫ייתכן שאלו מזכרות שהוא לקח‬ ‫מחמשת הקורבנות הראשונים.‬
‫אני בטוחה שהמשפחות יוכלו לזהות אותם. טום?‬
‫מה?‬
‫אתה יכול להביא אותן לכאן?‬ ‫-אני יכול לארגן את זה.‬
‫תסתכלו טוב-טוב על הטבעת ועל העגיל.‬
‫תגידו לנו אם ייתכן שהפריטים האלו‬ ‫היו שייכים לאחותך, מר לוקוואסטו,‬
‫או לבת שלכם, מר וגברת שראנג.‬
‫אנחנו מאמינים‬ ‫שהאדם שרצח את יקירותיכן נמצא בידינו.‬
‫זיהוי בר-אימות של התכשיטים הללו‬ ‫יוכל לסייע לנו לשלוח אותו לכלא.‬
‫תודה.‬
‫אתה מוכן להסתכל עליהם בבקשה,‬ ‫מר לוקוואסטו?‬
‫האם אחד מהפריטים האלו היה שייך לאחותך?‬
‫בחיים לא ראיתי אותם.‬ ‫פיונה לא נהגה לענוד תכשיטים בדרך כלל.‬
‫לדברי עד ראייה,‬ ‫אחותך ענדה טבעת בלילה שבו נרצחה.‬
‫לא את הטבעת הזו.‬
‫תראי את ראשי התבות מאחור.‬ ‫מי זה "איי-אייץ'"?!‬
‫חכה רגע, אדוני.‬ ‫אתה מוכן להסתכל על התכשיט שוב?‬
‫לורה.‬ ‫-חכה, תן לי שנייה.‬
‫אולי איי-אייץ' היה החבר שלה.‬ ‫אתה מוכן לנסות לחשוב רגע?‬
‫בבקשה ממך, רק תסתכל על השקית.‬ ‫תסתכל על השקית ו...‬
‫לורה, מספיק.‬
‫אני מצטער, המפקדת.‬ ‫תודי למשפחות על כך שבאו לכאן.‬
‫יש התקדמות עם הז'קט המגואל בדם?‬
‫היי, את יודעת שאין לי ברירה.‬
‫אני חייב להורות על שחרור העצור.‬
‫אני לא מרים ידיים,‬ ‫פשוט אין לי די ראיות בינתיים.‬
‫תודה לך.‬
‫לורה!‬
‫מה הקוד?‬ ‫-שתיים-שתיים-אחת-חמש. זה לא נפתח!‬
‫תתוודה! אתה רצחת את כולן.‬
‫למה את לא מפסיקה לנסות להרוג אותי?‬ ‫מכונית, רובה, עט, שריפה?‬
‫מה פשר האובססיה החולנית שלך לגביי?‬
‫הקוד לא פועל!‬ ‫-לורה!‬
‫אם אתה תחיה, הבת שלי תמות.‬
‫ראיתי אותה מתה אחרי שאתה הרגת אותה!‬
‫רובי היא התלמידה האהובה עליי.‬ ‫למה שאפגע בחברה הכי טובה שלה?‬
‫לורה!‬
‫את צריכה לפתוח את הנצרה.‬
‫לורה! טוב, הכול בסדר, תירגעי!‬
‫מה, לעזאזל?!‬
‫את חייבת להשתלט על עצמך.‬ ‫-אם תניח לו ללכת, הוא יהרוג את סרינה.‬
‫יצאת מדעתך לגמרי.‬
‫אתה לא מבין.‬ ‫-אז תסבירי לי!‬
‫לא! אתם לא יכולים לשחרר אותו!‬
‫לורה!‬ ‫-לא!‬
‫לורה.‬
‫אם יעצרו אותך, מה אני אמור להגיד לסרינה?‬
‫אני אתקן את המצב הזה בשבילך,‬ ‫אבל את חייבת לקבל עזרה.‬
‫מר פרייס, אשתך תקפה חשוד.‬ ‫-אשתי נתונה תחת לחץ רב,‬
‫אני אשמח אם נשאיר את הסיפור הזה בינינו,‬ ‫במשפחה. אני אודה לך מאוד,‬
‫או שאת מעדיפה שאפנה למפכ"ל המשטרה?‬ ‫-כמובן, אדוני.‬
‫אני חייב להישאר כאן ולפתור את הבלגן הזה.‬
‫את תלכי הביתה ונדבר כשאגיע.‬
‫אין לך מושג מה עשית.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫לא נניח לו לצאת מטווח הראייה שלנו.‬
‫אנחנו חייבים להיות בבית החולים כשמימי‬ ‫תחזור להכרה. אי אפשר לסמוך על המשטרה.‬
‫נתקשר לג'ני, היא תעקוב אחרי האסקל.‬ ‫היי, למה היד שלך עליי, לעזאזל?‬
‫יש לי בוכטה של שאלות ואתה, בהיותך אדם‬ ‫בעל חשיבות מרכזית לתיק הדפוק הזה,‬
‫לא הולך לשום מקום עד שאני אקבל תשובות.‬
‫טוב, בואי נוריד את ההגדרה שלי ברמה אחת.‬ ‫בואי נקרא לי "עד ראייה".‬
‫תראה, עורך הדין של החשוד מתכנן‬ ‫להגיש נגדך אישומים חמורים ביותר...‬
‫בחייך...‬ ‫-בגין מעקב והטרדה,‬
‫אז אתה יכול לדבר איתי‬ ‫או שאני יכולה לזרוק אותך לכלבים ההם.‬
‫הם לא יכולים להחזיק בך כאן.‬
‫כן, הם דווקא כן יכולים.‬ ‫-אני אדבר עם בעלי...‬
‫הם עוד יעלו אותי לדרגת חשוד.‬
‫תתקשרי לג'ני ותעקבו אחרי האסקל.‬ ‫קדימה, לכי.‬
‫טוב.‬
‫אני אהיה בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫אוי, אני ממש...‬ ‫-אתה בסדר?‬
‫כן, כמובן, חוץ מהעובדה שאני אידיוט מגושם.‬
‫אני ממש מצטער. באמת.‬
‫- ראיות -‬
‫שלח תמונה למספר חסוי -‬
‫ההודעה נשלחה -‬
‫תרגום כתוביות: יעל בלום‬